Toom Õunapuu. Käärid
![](https://lh3.googleusercontent.com/blogger_img_proxy/AEn0k_tXHQ-w_Zppr9x6hUvLjo29ZeUyqyW-LCMsHu5BAfBvhcQkVn0Qfsr1bEu5FEO97erigb7m_u55KkZoNSn0eOY-qsUjMfxCRbW4XXW6rlPxM2lvB8kfUcY9fzKgtJOwGeVSg1HYtPIsJkCsxxHO72ZnEqosVgCSdSYizkDjUDaJ6OQHOGh_C80TMqYDsqFc9KUrSmT-mpxyz2IEFINe=s0-d)
Väga kummaline raamat... Tegelikult kõlas raamatututvustus küll väga hästi ja kaasakiskuvalt, et võiks olla huvitav...
See (raamatututvustus ikka) kõlab nii:
"Romaanis peab kutseline hingehoidja nõustama endast vanemaid hädalisi:
töökoha kaotanud igipõlist õppealajuhatajat, usumehest võrgutajat,
kunagist punast professorit, naiivset vanapoissi, minevikus elavat
neurootikut, enesekindlat naistekütti, kombelist abilinnapea kaasat,
petetud leske, Tšernobõli veterani, tippsportlast, kummitusega hädas
külameest, kiidukukest taidluslavastajat, naiskahurväelase elukaaslast,
väärikat tippspetsialistist vanahärrat ja rasedat vandetõlki.
Kuidas noorepoolne hingehoidja selle kõigega toime tuleb ja mis mõju
avaldab see misjonitöö temale endale, selgub teose sensatsioonilistel
lõpulehekülgedel."
Aga... ausalt öeldes: nii haiget raamatut pole ma ammu lugenud, kui üldse kunagi olen... No, eks muidugi, olid süžeearengud ja omamoodi sisugi, aga ikkagi väga imelik. Mis sensatsioonilistest lõpulehekülgedest siin rääkida, kui kõik 15 lugu ongi ainult üks suur sensatsioon, mis kõik vürtsitatud ohtra seksi(jutu)ga. See on täiesti uskumatu! Lugesin ühe loo, siis teise, tüki kolmandatki ja siis hakkasin juba kahtlustama, et ongi selline haige raamat... Ja ongi, lõpuni välja. Vist ühes loos hakkasin mõtlema, et no siin ei saa ju asi jälle nii rappa minna, aga sai, ikka sai, kuidas siis muidu, sest see oligi taotluslik. Ja sõna "haige" jätsin eelnevalt meelega jutumärkidesse panemata. Raamatust jääb selline mulje, et inimesed elavadki nii ja muud targemat teha polegi, s.t. et ainus millest mõeldakse ja räägitakse (ja mida ka tehakse) on seks. Samas tekkis mul küsimus, kas äkki autoril endal on selles vallas miski probleem?!?
Huvitav miks peategelasena hingehoidja mängu toodi? Oleks võinud olla lihtsalt nõustaja või psühholoog. Nii palju, kui mina tean ja asjast aru olen saanud on hingehoid kristlik (psühholoogiline) nõustamine. Hingehoiuga, minu mõistes, siin küll tegemist ei olnud.
Igal juhul ei soovita ma seda raamatut küll kohe mitte üks raas.
Suure vaevaga venitasin ikka lõpuni, kuna keegi küsis selle raamatu kohta ja ma ei osanud midagi arvata... Nüüd siis tean ja oskan... Kahjuks... vaid negatiivne hinnang...